Napi evangélium
Ez a nép ajkával tisztel engem, ám a szíve távol van tőlem. Mk 7,1-8. 14-15. 21-23olvasás...
2021. július 26. (hétfő) 7:00
Lelki tréning napi 7 percben
2558 "Nagy a hit misztériuma." Az Egyház vallja az apostoli hitvallásban (első rész) és a szentségi liturgiában ünnepli (második rész), hogy a hívők élete a Szentlélekben hasonlóvá váljék Krisztushoz az Atyaisten dicsőségére (harmadik rész). Ez a misztérium tehát igényli, hogy a hívők higgyék, ünnepeljék és belőle éljenek, eleven és személyes kapcsolatban az élő és igaz Istennel. Ez a kapcsolat az imádság.
"Számomra az imádság a szív dobbanása, egyszerű, ég felé küldött tekintet, a hála és a szeretet kiáltása mind a megpróbáltatás, mind az öröm idején." [1]
2559 "Az imádság a lélek fölemelkedése Istenhez: vagy a szükséges javak kérése Istentől." [2] Vajon honnan beszélünk, amikor imádkozunk? Saját gőgünk és akaratunk magasából, vagy az alázatos és töredelmes szív "mélységeiből" (Zsolt 130,1)? Aki magát megalázza, az fölmagasztaltatik. [3] Az alázat az imádság alapja. "Mi nem tudjuk, hogyan kell helyesen imádkoznunk" (Róm 8,26). Az alázatosság fölkészít arra, hogy megkapjuk az imádság ingyenes ajándékát: az ember Isten koldusa. [4]
2560 "Ha ismernéd Isten ajándékát!" (Jn 4,10) Az imádság csodája éppen itt mutatkozik meg, a kutaknál, melyekhez jövünk, hogy a vizünket keressük: itt jön Krisztus minden ember elé, Ő az első, aki minket keres és inni kér. Jézus szomjazik, kérése a ránk vágyódó Isten mélységeiből jön. Az imádság, akár tudjuk, akár nem, Isten szomjúságának és a mi Isten utáni szomjúságunknak a találkozása. Isten szomjazik arra, hogy mi szomjazzuk Őt. [5]
2561 "Talán te kérted volna, és ő élő vizet adott volna neked" (Jn 4,10). Kérő imádságunk paradox módon válasz. Válasz az élő Isten panaszára: "Engem, az élő vizek forrását elhagytak, hogy ciszternákat ássanak maguknak, repedt falú ciszternákat" (Jer 2,13), a hit válasza az üdvösség ingyenes Ígéretére; [6] a szeretet válasza az egyetlen Fiú szomjúságára. [7]
2562 Honnan fakad az ember imádsága? Bárhogyan nyilatkozik meg az imádság (mozdulatokban és szavakban), az egész ember imádkozik. De a hely megjelölésére, ahonnan az imádság fakad, a Szentírás a lélekről, olykor a szellemről, de a leggyakrabban (több mint ezerszer) a szívről beszél. A szív imádkozik. Ha a szív távol van Istentől, az imádság üres.
2563 A szív lakás, ahol vagyok, ahol lakom (a sémi vagy bibliai kifejezéssel: ahová "alászállok"). Titokzatos középpontunk, melyet sem a tulajdon értelmünk, sem más emberek nem tudnak megragadni; egyedül Isten Lelke képes vizsgálni és megismerni. Pszichikai törekvéseink legmélyén a szív a döntés helye. Az igazság helye, ahol az életet vagy a halált választjuk. A találkozás helye, ahol Isten képmásaként kapcsolatban élünk: a szív a Szövetség helye.
2564 A keresztény imádság szövetségi kapcsolat Isten és az ember között Krisztusban. Isten és az ember cselekedete. A Szentlélekből és belőlünk fakad. Isten emberré lett Fiának emberi akaratával egyesülve teljesen az Atyára irányul.
2565 Az új Szövetségben az imádság Isten gyermekeinek élő kapcsolata végtelenül jó Atyjukkal, az Ő Fiával, Jézus Krisztussal és a Szentlélekkel. Az Ország kegyelme "a szent és királyi Háromság (...) és teljes lelkünkkel vele egyesült önmagunk szemlélése". [8] Így az imaélet állapotszerű lét a háromszor szent Isten jelenlétében és a vele való közösségben. Ez az életközösség mindig lehetséges, mert a keresztség által egyek lettünk Krisztussal. [9] Az imádság keresztény, amennyiben kommunió Krisztussal és kiterjed az Egyházban, mely az Ő Teste. Dimenziói Krisztus szeretetének dimenziói. [10]
[1] Lisieux-i Szent Teréz: Manuscrit C, 25r: Manuscrits autobiographiques. (Párizs, 1992), 389--390.
[2] Damaszkuszi Szent János: Expositio fidei 68 [De fide orthodoxa 3, 24]: PTS 12, 167 (PG 94, 1089).
[3] Vö. Lk 18,9--14.
[4] Vö. Szent Ágoston: Sermo 56, 6, 9. Kiad. P. Verbracken: Revue Bénédictine 68 (1958) 31 (PL 38, 381).
[5] Vö. Szent Ágoston: De diversis quaestionibus octoginta tribus 64, 4: CCL 44A, 140 (PL 40, 56).
[6] Vö. Jn 7,37--39; Iz 12,3; 51,1.
[7] Vö. Jn 19,28; Zak 12,10; 13,1.
[8] Nazianzi Szent Gergely: Oratio 16, 9: PG 35, 945.
[9] Vö. Róm 6,5.
[10] Ef 3,18--21.